-Tidigare: -Vad gör vi här?
Någon bär ett kungligt barn.
Hur mycket är en kungaättling värd?
Du står i vägen. Flytta dig!
-Dog någon i barslagsmålet? -Du var inte dig själv.
-Det kvittar. Jag måste erkänna. -Gör det, men då är du ensam.
-Jag mår bra. -Du är inte frisk. Gå till en läkare.
I Dödens park föder han liv att leva på.
Skrik av smärta ackompanjerar festmåltiden.
Nick, jag ökar tempot för att se om pulsen stiger.
Hur känns det?
Jag ökar igen. Jag vill gärna få upp pulsen.
Oavsett hur fort du sprang stod pulsen och blodtrycket stilla.
Antingen är maskinen trasig eller så är du i toppform.
Vi kan i alla fall inte lita på testresultaten.
-Är det problem? -Det tror jag inte.
Alla fel är till din fördel.
Har du ändrat kost eller livsstil på senaste tiden?
-Det har varit stressigt på jobbet. -Ta det lugnt, jag ringer sen.
-Vilket gott vin! -Willamette Valley är alltid bra.
Jag tycker att de spöar alla franska från Côte d'Or.
Bra val!
Jag har tänkt på en sak.
Nu tänker jag bara högt.
Nick är ihop med Juliette igen, och du hyr lägenheten av din bror.
Det är en jättefin lägenhet.
Jag menar inget annat.
Å andra sidan är ett hus som mitt...
En tartelett med oxkött och tryffel, från köksmästare Ostler.
-Den är fantastisk. -Den gamla goda tiden!
Fall inte tillbaka i köttbegäret.
Jag räddar dig.
Hur som helst... Mitt hus har många garderober.
Så du skulle få mycket mer plats-
-i mina garderober än i din lägenhet.
Ska jag flytta in mina kläder i dina garderober?
Jag kommer att få jobba för det här, eller hur?
Jag njuter av det.
Jag tycker att vi ska fundera på att flytta ihop.
Det tycker jag också.
För jag älskar dig.
Det var en lättnad. Jag älskar dig också.
Monroe?
-Sam. -Det var ett tag sen.
-Du minns väl Kimber? -Javisst. Det är Rosalee.
-Sam och Kimber. -Hej, trevligt att träffas.
Det var min farfars. Tack vare Monroe är den som ny.
Den är så fin. En kronograf i original.
Den har en knapp till stoppuret och trettio minuters intervaller.
-Han är ett geni. -Att hitta delarna var utmaningen.
Jag ville bara hälsa. Smaklig måltid! Jag ringer.
Det låter bra.
-Så... -Så...
-Det kan vara maskinen. -Knappast.
Jag kunde ju knappt känna din puls.
-Vad betyder det? -Att giftet fortfarande påverkar dig.
Rosalee sa att du nog skulle reagera annorlunda än andra.
-Vad ska jag säga till läkaren? -Inget.
Vi kan bara hoppas att det går över.
Om det inte är det, då? Tänk om det händer igen?
Kom och sätt dig.
Vi vet inte vad som händer. Känns det annorlunda?
Lite grann.
Jag är uppmärksammare. Jag har mer kontroll.
Det beror kanske på att jag vet om det och lägger märke till det.
Det som jag såg var väldigt äkta.
Jag släpper dig inte ur sikte.
Nu känns det redan bättre.
Okej. Det tar ett tag för oss att komma dit. - Slå dig inte ner!
Spärra av området, vi är på väg.
-Var då? -Till skogen, ett lik i ett träd.
-I ett träd? -De sa så.
Hur hamnade han där?
Han flydde kanske undan en björn eller puma.
Jag skulle nog inte klättra i träd, men det finns inga spår efter såna.
-Därför ringde vi er. -Något skrämde upp honom.
Det som fanns i honom ligger här nere.
Han har varit där ett tag. Blodet har torkat. Han har en plånbok i fickan.
Vi tar några kort. - Sen tar vi ner kroppen.
-Var är ni? -Polisen är på Erics kontor.
-Vad har de hittat? -Inget än så länge.
-Samarbetar familjen? -Ja, så vitt myndigheterna vet.
Men det pågår en maktkamp, som ni förstår.
Det blir nog en blodig strid om makten.
-Vad tror familjen? -De har ingen aning.
Man tror att det är motståndsrörelsen eller en annan familj.
-Har ingen nämnt Meisner? -Inte än.
Nu när Eric är borta kommer Frau Pech att vilja göra affärer med andra.
-Hon har inte kontaktat mig. -Då är det dags att du gör det.
Det ska jag. Jag måste sluta nu.
-Hej, Sebastian. -Adalind.
-Hur är det med dig? -Inte så bra. Själv då?
-Det är en stor chock. -Det är hemskt.
-Vet de vem som gjorde det? -Inte vad jag vet.
Är vi i fara?
Det är bäst att utgå från det och bete sig därefter.
-Vem ska ta Erics plats? -Den som står i tur.
Det är han. Ned Klosterman. Han bor i Portland.
Ironiskt nog är han organdonator. Men vem vill ha det som är kvar?
-Jag kollar upp namnet. -Något har fläkt upp honom.
Eller använt en motorsåg.
Allt verkade bra. Han åkte till jobbet, och jag med.
-Pratade du med honom under dagen? -Nej, vi hade fullt upp.
-När kom du hem? -Vid sextiden.
Han brukar komma hem kl. 19.
Han var inte hemma kl. 20, och enligt jobbet hade han gått tidigare.
Sen ringde jag polisen.
Var ert äktenskap bra?
Ja, det var jättebra. Vi firade femårig bröllopsdag nyligen.
Vi gick på restaurang.
-Var det några problem då? -Nej.
Vi var lyckliga.
Väldigt lyckliga.
Finns det någon som vill skada er man?
Ni måste hitta den skyldige.
-Vad gör du? -Det här.
Du blöder. På armen!
Du står i vägen.
Problem?
-Mannen som jag dödade... -Oavsiktligt dödade.
Det handlar inte om det.
-Jag dödade honom... -Ja, och det stör dig.
Ja, det gör det. Jag börjar minnas saker.
Vad är det som stör dig egentligen?
Att du dödade någon eller att det inte var ett wesen?
För såna har du dödat.
Det är ju grimms uppgift. Ursäkta, jag ska till borgmästaren.
Hör av dig när du har ett svar.
-Slå dig inte ner, sa jag. -Nej då.
Bra. Vi har en trädkramare till.
Det är en kvinna. Hennes bil står längre bort.
Dörren var öppen, väskan låg kvar. Här är körkortet.
Stephanie Robinson.
Jobb-id. Hon säljer läkemedel. Det är nog hon.
Samma tillvägagångssätt.
-En seriemördare? -Ett annat slags offer.
-Finns det en koppling mellan dem? -Förutom trädet?
Såg någon henne klättra upp?
Kanske, men det är inte så ovanligt.
-Var står bilen? -Häråt.
Väskan ligger i framsätet. Jag hittade körkortet i den.
Några kvitton.
-Apple Store, Target... -Hon var på spa för två dagar sen.
I förrgår kväll åt hon middag på Raven & Rose.
Åh, jag älskar det stället. Köksmästaren Ostler är genial.
Därför kan man aldrig få ett bord.
-Jag tappade tråden. -En parkeringsbiljett.
Åt inte Klosterman middag på sin bröllopsdag?
-Jo, men vi vet inte var. -De kände kanske varandra.
-De var inte där samtidigt. -Men det finns nog ett samband.
Vi ringer mrs Klosterman.
Mrs Klosterman, det är Griffin från polisen. Jag har en fråga.
Ni åt ju middag på er bröllopsdag. Var då?
Raven & Rose. Tack, det var allt jag ville veta.
Ta hand om er.
Graydon Ostler är en prisbelönt köksmästare-
-och utbildad i Paris och München.
Han har återvänt från Europa och öppnat en restaurang i Portland.
Enligt matkritikern Gustav York är den "en strålande stjärna..."
-"...i hans växande matuniversum." -Verkligen?
Utan en koppling mellan offren finns inget motiv. Kanske inte ens mord.
Vi har två personer som åt där, klättrade i träd och exploderade.
Vi får ta en titt på menyn.
ROSALIENGEBIRGE, ÖSTERRIKE
-Har du hittat Frau Pech? -Nej.
Ingenstans i Wien.
Jag är hemma hos henne nu. Hon är inte där heller.
Hon kan ha lämnat landet och förhandlar om barnet.
-Det finns många köpare. -Hon har nog inte åkt.
Jag har hennes anteckningar.
Det står "Sacher". Jag antar att det är ett hotell.
Sen står det "215". Det är nog rumsnumret.
Köparen bor kanske där eller så gör hon affärer.
Ta reda på vem som bor där.
Vi öppnar om en halvtimme.
-Vi vill prata med Ostler. -Det går inte.
-Han blir så stressad innan... -Nej! Bort från spisen!
-Ni har förstört min sås. -Vi vet var han är.
Gå därifrån. Ni förstör mitt rykte.
Hur ofta måste jag lära er vad kokkonst är?
Det är en konstform, inte träslöjd.
-Gå tillbaka till era stationer, nu! -Wesen.
-Vilka då? -Bauerschwein.
-Ostler? -Allihop.
-Åt de här nyligen? -De senaste dagarna.
-De är inte bekanta. Vad gäller det? -Båda är döda.
Har det något att göra med min restaurang?
Hälsoinspektören gav oss högsta betyg.
Titta på menyn. Vi frågar om man har allergier-
-och vi varnar för råa ägg och skaldjur.
-Din personal kände dem kanske. -Vi vill ha alla namn...
...och vi vill veta vad mordoffren åt.
-Inga problem. -De åt inte samma sak.
Klosterman åt osso buco, Robinson åt hälleflundra.
De drack vin. Han tog pinot noir, hon tog sauvignon blanc.
Ingen på listan är straffad, inte köksmästaren heller.
Klostermans fru kände inte igen namnen.
Labbresultat från mordoffren.
-Du har väl läst dem? -Javisst.
Inga patogener eller toxiner. Ni har ingenting.
-Förutom ett kök med bauerschwein. -Vi kan inte gripa dem för det.
Det låter som en extrem form av gastrisk dilatation volvulus.
Uppblåsthet. Det drabbar hundar och kor.
Hundar som irländsk setter, grand danois, sanktbernhardshund...
Volvulus då?
Magen vrids runt tarmsystemet.
Jag borde fråga dig oftare. Bara vissa raser?
Offren i det här fallet tillhör kanske samma ras.
-I köket var det bauerschwein. -Och mordoffren?
Ingen aning, och nu kan jag inte ta reda på det.
Men om de var blutbaden...
Blutbaden och bauerschwein har bråkat i hundratals år.
Men det här är ju en restaurang.
Visste man att de var blutbaden eller vad de beställde?
Fundera på det på väg till Monroe.
Du ska väl flytta ut i kväll? Eller har du ändrat dig?
Nej. Jag är på väg.
Vi ses snart. Tack för gasinformationen.
Det var så lite.
Det känns konstigt att du flyttar.
Det är skönt att få huset tillbaka, men vi var ett fint par.
Förutom när Rosalee var här.
Du har hjälpt mig så mycket.
Att Juliette hamnade i koma och inte mindes dig-
-och sen började hata dig var en jobbig grej.
Jag vill inte älta det, men jag är glad att det löste sig.
-För oss båda. -Det har inte varit lätt.
Hur många blutbaden kan säga att de har bott ihop med en grimm?
-Och överlevt. -Jag tror...
-Ingen. -Exakt.
-Tandborsten. -Visst.
Har du hört talas om den nya restaurangen Raven & Rose?
Rosalee och jag åt där häromdagen. Underbart.
-Jag åt en vegangryta... -Vet du att bauerschwein driver den?
Nej. Spelar det någon roll? Många wesen har restauranger.
Jag skulle inte gå till en restaurang som drivs av en schneetmacher.
-Men... -Mår du bra?
Ja, jag mår jättebra.
Jag tror att jag är klar.
Jag hjälper dig.
-Du skulle ju hjälpa mig? -Jag tar väskan.
-Kan du öppna dörren? -Du ska väl inte gå än?
-Överraskning! -Va?
-Jag fyller inte år. -Du flyttar ju.
Ja, och vi är så glada för det.
Min fru har bakat en tårta, men det gör hon så gärna.
Vilken fin tårta, Bud! Var är din fru?
Någon måste passa barnen. De äter upp allt.
Jag vill säga en sak. Som rumskamrat och grimm...
-...och jag menar det... -Jag svarar.
-Vad tänkte jag säga? -Att jag är toppen.
Nej, jag var toppen som stod ut med dig. Men du är också bra.
-Kan vi dricka nu? -Bra idé!
Det är Kimber. Sam är borta. Hon ringer till alla.
Vem är Sam?
En vän. Vi träffade dem på en restaurang.
-Vad har hänt? -Han är inte hemma och svarar inte.
Hon är väldigt orolig.
Vad konstigt. Sam fräste i morse.
Han mådde dåligt när han vaknade, men gick till jobbet.
Nu är han borta. Det är inte likt Sam.
-Åt han på Raven & Rose? -Ja, vi träffade dem där.
Underbart ställe. Lite dyrt.
-Är han en blutbad? -Sam? Ja, hur så?
Vi har två dödsfall, och båda hade ätit på Raven & Rose.
Känner du Ned Klosterman eller Stephanie Robinson?
-Ja, Ned. Hur så? -De är döda.
-Är Ned en blutbad? -Vi jagade tillsammans förut.
-Stephanie, då? -Henne känner jag inte.
Två av tre var blutbaden.
Vi behöver Sams registreringsnummer så att vi kan efterlysa bilen.
-Vad är det som pågår? -Bauerschwein driver restaurangen.
-De vill nog komma åt blutbaden. -Det är ju hemskt.
Bauerschwein som jagar blutbaden... Det brukar vara tvärtom.
-Allt är möjligt. -Jag ställer tårtan i kylen.
Rosalee, vad åt Monroe där?
-Det minns jag inte. -Här är numret.
Tack.
-Mår du bra? -Ja, jag mår bra. Hur så?
-Hur dog de? -Av gastrisk dilatation.
-De sprängs inifrån. -Jag måste åka till affären.
Jag visste det. Den heter verzweiflung på tyska.
Svart sorgesvamp, den växer i Schwarzwald.
Den påminner om en tropisk svamp, ophiocordyceps unilateralis.
Den angriper stockmyror. De klättrar upp i träd-
-exploderar och sprider sporerna.
De är ofarliga råa, men tillagade är de dödliga för blutbaden.
-Vad är det? -Åt jag några svampar där?
De kan ha varit i vad som helst.
Offren åt helt olika saker.
-Är Sams flickvän en blutbad? -Nej, kherseite-slichkennen.
-Inte ett wesen, men hon kan... -Vänta! Tarteletterna.
Med oxkött och tryffel. Köksmästaren bjöd på dem.
Alla fick dem, men du åt inte.
-Det var ju kött. -Det är så det går till.
Han serverar alla, men blutbaden blir sjuka.
Var då? Tack.
Sams bil har hittats i Washington Park.
-Han satt inte i den. -Han är nog i närheten.
Jag följer med, han är min vän.
-Har ni sett ägaren? -Inte sen jag kom.
Det är Sams bil, så han måste vara här.
-Vad var det? -Sam.
Stanna vid bilen, ring efter ambulans!
-Där. -Sam? Håll ut, vi är på väg.
-Jag ska döda bauerschweinet. -Vi har inga bevis än.
Han är ett bauerschwein. Behöver du fler bevis?
-Något som håller i domstolen. -Inte nu.
-Lös det, annars så gör jag det. -Jag sköter det.
Jag har redan förlorat två vänner, så han ska åka dit på något sätt.
-Han tänker väl inte hämnas? -Kanske.
Vad ska vi göra med kocken?
-Ursäkta, jag vill inte störa... -Vad är det?
-Polisen är här igen. -Var då?
Vad synd att du kom sent! Jag hade en utsökt coq au vin.
En person till har dött.
Någon som åt här?
-Det var nog inget på menyn. -Nej då.
Det stod inte på menyn, men alla åt det.
Hälsningar från köksmästaren.
Det finns en speciell ingrediens från de tyska skogarna.
Du känner kanske till den, svart sorgesvamp.
Det är absurt.
Inte för ett bauerschwein som vill döda blutbaden.
Är du en grimm?
Jag har vittnen.
-Dina medbrottslingar? -Ska du döda oss?
Jag ska inte döda någon.
Vad ska du göra? Du kan inte gripa mig. Jag lagar bara gourmetmat.
Hur ska du bevisa att jag dödade blutbaden?
-Jag tänkte att du skulle erkänna. -Jaså?
-Då handlar du rätt. -Jag ska berätta vad som är rätt.
Halva min familj dödades av blutbaden.
Alla som jobbar här har förlorat familjemedlemmar.
Alla har fått lida på grund av blutbaden.
-Hämnden har bara börjat. -Så det handlar om det förflutna?
Det handlar om framtiden. En civiliserad framtid.
Där vi äntligen är jämlika och inte behöver leva i rädsla.
Ska du göra mig ansvarig för blutbadens egen svaghet?
Vänj dig i stället vid den nya världsordningen.
Det händer inte.
-Inte så länge ni fortsätter döda. -Tänk att en grimm säger så.
Jag måste be dig att gå. Vi har stängt och förbereder morgondagen.
Även om kocken vet om det, så kan du inte bevisa det.
Jag tänker inte försöka. Fejden har pågått i hundratals år.
Det är som Mellanöstern, Rwanda, Irland...
Det finns alltid ett skäl att döda.
-Hur ska du stoppa det? -Som polis går det inte.
-Vad ska du göra? Döda dem? -Så gjorde mina förfäder.
Det tar ändå inte slut.
Inte överallt, men här. Annars gör Monroe det.
Jag vill inte att han åker fast för mord. Det går ju att bevisa.
Du fick den där blicken igen.
Jag mår bra.
Jag måste ta tag i det här.
Sam har aldrig skadat någon. Det är likadant med Ned.
Okej, vi jagade lite när vi var unga, men inte bauerschwein.
-Bara lagliga saker. -Lugna ner dig!
Jag har precis sett en vän explodera i ett träd.
-Hur ska jag kunna vara lugn? -Gör inget dumt.
-Som att döda mördaren? -Nick sa att han sköter det.
Hur då?
Det är mellan blutbaden och bauerschwein. Så är det bara.
Om vi tillåter det är det lovlig jakt på oss.
Vad händer när de börjar döda fuchsbauer också?
Vad säger du då?
Du hade rätt. Ostler vet precis vad han gör.
-Har du pratat med honom? -Ja.
-Jag ville att han skulle erkänna. -Och det nappade han på?
Jag fick det bekräftat.
Du kan inte gripa honom för att de serverar gift till blutbaden.
Nick kan inte göra något som polis.
Jag är ledsen, men någon måste lära svinen en läxa.
-Då riskerar du allting. -Lyssna på honom.
Inte efter det som hände Ned och Sam, och Hap.
De ska inte komma undan.
Nick, gör något!
I Wien har Eric Renard omkommit, familjen Kronenbergs kronprins.
Hans bil exploderade på väg från flygplatsen.
Ingen har tagit på sig ansvaret. Hela Wien sörjer honom.
-Rumsservice. -Till mig?
-Rum 215? -Ja, men jag har inte beställt något.
Det måste vara ett misstag.
Magnifique!
Ja, spring bara.
Vad ska vi servera blutbaden i kväll?
-Vad sägs om köksmästaren själv? -Jag har inte gjort något. Stå still!
Jag gillar uppkäftig mat.
Nej, snälla!
Håll dig undan.
Du är gripen.
Ni måste skydda mig.
-Han dödade mina vänner. -Ner på marken, händerna på huvudet.
-Inte förrän alla är döda. -Alla bauerschwein måste dö!
-Gör det inte. -Låt honom inte ta mig!
Gör det inte!
-Du dödade honom. Gudskelov! -Jag hade inget val.
Du sköt honom.
Nu dödar vi honom.
-Vi stänger stället för gott. -De är överallt.
-Bauerschwein! -Den här fejden tar slut nu.
Ta mig härifrån!
Inte förrän du erkänner morden på Klosterman, Robinson och Leoni.
Annars dödar blutbaden alla bauerschwein som du känner.
-Döda svinen! -Du kan aldrig...
...stoppa oss.
-Gissa vad som står på menyn i kväll? -Vad många de är.
-Vi måste tänka på oss själva. -Ni får inte lämna mig.
Om du inte erkänner får naturen ha sin gilla gång.
-Vi går. -Det är middagsdags.
Du är fast, ditt svin.
Okej, jag erkänner. Jag dödade dem. Ta mig härifrån nu!
Tror ni att mitt erkännande kommer att avsluta fejden?
Nej, men det är en början.
-Du vet väl att du träffade. -Ja, du också.
-Har han skrivit under? -Ja.
Den här lille grisen åkte i fängelse.
Översättning: Marie Hansson BTI Studios